Att få leva ett liv fritt från våld
är en grundläggande mänsklig rättighet
och en av samhällets viktigaste uppgifter att säkra.
Umeå kommun har under en lång tid arbetat med
jämställdhetsarbete och jämställdhetsfrågor
på ett strategiskt och banbrytande och framgångsrikt sätt.
Kommunfullmäktige har även beslutat
om jämställdhetspolitiskt mål
som säger att kommunen ska skapa förutsättningar
för att kvinnor och män ska ha samma makt
att forma samhället och sina egna liv.
Umebrå har jobbat med en våldskartläggning,
ett första försök att försöka ge en bredare
lägesbild över våldet i Umeå.
Den här ger inte ett heltäckande svar på alla frågor
när det gäller våldets omfattning,
våldets konsekvenser eller utsatthet eller lidande
både för den som är våldsutsatt eller deras anhöriga.
Våldskartläggningen synliggör det arbete som görs idag,
vilka områden som behöver utvecklas
och vilka som vi behöver förstärka.
Så jag lämnar ordet till dig Seth, min kollega på Umebrå
att ta vidare och visa vad kartläggningen
har kommit fram till.
Tack.
Ja, jag ska alltså berätta om
Umeå kommuns våldskartläggning.
Det är första gången som Umeå kommun gör en
så här bred genomgång av vad som vi vet om våldet lokalt.
Sammanställningar av olika typer har gjorts under många år
och på många olika sätt
men just den här breda ingången den är ny.
Syftet med rapporten är att få en övergripande lägesbild
över våldet i Umeå kommun
och att mäta våldet i alla dess former
och då handlar det om både frekvens och allvarsgrad.
En viktig sak att ta med
är att det här inte det slutgiltiga produkten
utan det här är början på ett långsiktigt arbete.
Minst lika viktigt är att återkomma med lägesbilder
och kunskap om våldets omfattning.
Det är många som kan bidra i arbetet mot våld.
Såväl tjänstepersoner, politiker, ideella
som privatpersoner och näringsliv.
Och det är alltså viktiga målgrupper för den här rapporten.
Metodmässigt har vi börjat med att samla ihop
så mycket vi redan har i befintlig data och sen utifrån det
se över vilka områden som behöver kompletteras.
Det gäller både kategorimässigt och kvalitetsmässigt.
Har vi bra kvalitet i den data som vi har
och har vi rätt typ av data?
Det finns många fallgropar att trampa i
när det gäller att mäta våld.
En av de viktigaste balansakterna
handlar om att beskriva våldet
utan att varken överdriva eller underdriva och samtidigt
veta att vi har stora mörkertal i datamaterialet.
En annan viktig fallgrop är att vi följer strukturen
i ett politiskt mål
som exempelvis kommunens handlingsplan mot våld
men även nationella mål som exempelvis
mäns våld mot kvinnor,
att de ska upphöra och samtidigt hålla oss så neutrala
som det bara är möjligt. Och det är det som är ambitionen.
Och samtidigt så vet vi som har jobbat med det här,
att det är egentligen omöjligt
att försöka hålla sig neutral,
man påverkas alltid av sina fördomar
och den verklighet man lever i själv.
Vi har två demografiska undersökningar
som vi använt som grund
när vi har börjat med den här kartläggningen.
På så sätt bygger vi basen
på hela befolkningens upplevelser.
Dels så gäller det Jämlika liv 20,
som är en folkhälsoundersökning
och lika så Unga 20 som också är en folkhälsoundersökning
fast för den unga befolkningen.
Fördelarna med de här undersökningarna,
att vi börjar i den änden,
det är att de innehåller en hel del frågor
som handlar om våld till att börja med.
Men också för att det finns möjlighet att korsköra
de här frågorna med andra hälsofrågor
och det kommer märkas bland annat
i avsnittet om våldets konsekvenser
som jag kommer återkomma till.
De tidigare nämnda undersökningarna är en bra bas
men ger inte en heltäckande bild över det lokala våldet.
Så därför har vi lagt ihop data från socialtjänst, polis,
regionen, Länsstyrelsen men även från ideella aktörer som
tjej- och kvinnojourerna och Brottsofferjouren.
Som sagt är det den lokala lägesbilden vi vill beskriva
men vi har också, som ni ser på bilden här,
nationella källor.
Och det finns två huvudsakliga syften med det.
Det ena är att kunna jämföra våra siffror med
riket och med andra delar av Sverige.
Men den andra är också att vi vill knyta an till vad andra
har kommit fram till, annan forskning och liknande.
Och då har vi lokal data
men det kanske inte gått riktigt så djupt
men då kan vi knyta det mot vad andra sagt tidigare.
Jag vill också påminna om
att det här är första gången vi gjort det här
och det är snarare starten på ett utvecklingsarbete
än en färdig produkt.
Jag vill stanna lite grann vid den våldsdefinition
som är utgångspunkt för kartläggningen
och för Umeå kommuns arbete.
Det är en bred definition som sträcker sig längre än
det som är straffbart och olagligt.
Det är Per Isdal som är upphovsman:
“Våld är varje handling som genom att den skadar, skrämmer
eller kränker en annan person,
får den personen att göra något
mot sin vilja eller avstå från att göra det den vill.”
Det här är våldspyramiden som finns med i rapporten
och våldet högst upp i pyramiden
är det som har mest erkännande.
Det grova våldet är beroende
av att nivåerna under är normaliserade.
Våld är inte endast fysiska sparkar och slag utan även
elaka kommentarer och kränkande behandlingar.
Och det är enligt definitionen våld.
Rapporten ska vara ett underlag
för att motverka och förebygga våld och då blir det viktigt
att fånga även de nedre delarna i våldspyramiden.
Alltså det mindre allvarliga våldet.
Såklart så ska vi inte glömma
de allra grövsta formerna heller.
Så här ser då kategoriseringen av våld
som är med i rapporten ut.
Våld som tyvärr inte har kartlagts och som vi inte funnit
bra mätpunkter för i befintlig material är följande områden:
Institutionellt våld, Materiellt våld, Ekonomiskt våld
och så Stalking.
Där har vi alltså inte hittat något material som är
tillräckligt bra för att vi ska kunna ta med i rapporten.
Innan vi går vidare till resultatdelen vill jag säga att det
kan vara jobbigt att lyssna
på så komprimerat verkligt lokalt våld
och även prata om det är faktiskt.
Jag vill därför redan nu säga att för Umeås del
så har vi goda resultat
i förhållande till andra platser inom många områden
men vi behöver samtidigt ta det våld vi har på allvar.
Nu kommer vi till resultatdelen av rapporten
och för att rama in våldsbrotten
har vi den anmälda brottsligheten som första bild.
Viktigt att poängtera att den här statistiken
handlar om just anmälningar till polisen.
Det förekommer ju många brott som inte anmäls
och som vi därmed inte vet något om
utifrån den här statistiken.
Andra faktorer än förekomst av brottslighet i samhället
som kan påverka antalet anmälningar.
Som förändrad lagstiftning, förändrad anmälningsbenägenhet
eller förändrade arbetssätt.
Antalet anmälda våldsbrott har legat
på en ganska jämn nivå de senaste tre åren
men en svag ökning.
Medan anmälningar av andra brottstyper har minskat
under motsvarande period.
För vissa brottstyper är anmäld brottslighet
ett sämre mått än för andra.
Framförallt gäller det spanings- och ingripandebrott
där det finns stora mörkertal.
Och hur stor del som kommer till polisens kännedom
beror på hur stora resurser som läggs på just dessa brott.
Ett exempel på stora mörkertal är våld i nära relation.
I undersökningen Jämlika liv uppger 1,2 procent
av Umeås befolkning att de under de senaste 12 månaderna
utsatts för fysiskt våld.
Av dessa uppger 13 procent
att våldet skedde i det egna hemmet.
Totalt 12 procent av Umeås befolkning
har bevittnat våld mellan familjemedlemmar.
14 procent av kvinnorna och 9 procent av männen
har någon gång bevittnat våld mellan medlemmar i familjen.
Andelen som bevittnat våld mellan familjemedlemmar
är störst i de två yngsta ålderskategorierna.
I den yngsta åldersindelningen, 16 till 24 år har 17 procent
bevittnat våld mellan familjemedlemmar.
Och i nästa ålderskategori då, mellan 25 och 44 år,
har 14 procent bevittnat våld mellan familjemedlemmar.
Om vi går till ungdomssidan så har vi 48 procent
av ungdomarna som uppger att de blivit utsatta
för hot, utfrysning eller trakasserier
och av dem uppger 6 procent att det här skedde i hemmet.
Och när jag tittar lite närmre på just den här gruppen
och ser att det är vanligare att de också uppger
att de bor trångt samt att de har
betydligt oftare hamnat i bråk än andra ungdomar.
Så det har kopplingar till andra frågor det här.
Även ekonomi en viktig komponent
och det är betydligt vanligare med otrygghet i hemmet
i kombination med att familjen har dålig ekonomi.
Då kommer vi in på socialtjänstdata
och den information vi har samlat in från Socialtjänsten.
Socialtjänsten möter många våldsutsatta människor
och har ett uppdrag att upptäcka och ge stöd
och motverka våld.
I uppdraget ingår även att ge våldsutövare
adekvat hjälp och stöd.
Socialtjänstens data blir en viktig bidragande del
till lägesbilden och framförallt
blir kombinationen av Socialtjänstens uppgifter
tillsammans med de här demografiska undersökningarna
som Jämlika liv och Unga kompletterande.
Och undersökningarna det blir helt enkelt intressant.
Dels handlar det om antalet ärenden som
registrerats inom de olika våldskategorierna men
materialet ger även en bild av allvarsnivå som vi
saknar från de demografisk undersökningarna.
Och kanske framförallt, hur många söker och får hjälp
och stöd för sin våldsutsatthet?
Viktigt att notera är att det finns även ett stort mörkertal
här också, inte bara i polisens data.
Det här handlar ju om antalet ärenden och det
kan inte likställas med hur vanligt förekommande våldet är.
Det är ju inte allting som anmäls som ett ärende
till Socialtjänsten heller.
Vidare kan mängd och kategorisering påverka från år till år
beroende på exempelvis ny lagstiftning,
förändringar i rapporteringssystem, prioriteringar
och förutsättningar för att jobba med vissa våldstyper
och inflöden från andra samverkanspartners inte minst.
Antalet ärenden som registrerats som våld inom familjen
har ökat de senaste åren, från 345 ärenden 2018
till 627 ärenden 2020.
Vi har också data från ideella aktörer.
Kvinno- och tjejjouren i Umeå uppger att de i genomsnitt har
kontakt med 350 till 400 kvinnor om året, inklusive barn.
År 2019 var antalet 442 personer
och 2020 var antalet 405 personer.
Till Brottsofferjouren Umeåregionen
kan brottsutsatta personer vända sig
och många av dem är då våldsutsatta.
De rapporterar att de under 2019
hade 387 ärenden i Umeå kommun
och det här är då en ökning med 31,5 procent från 2018.
Och de ser också en trend av fler äldre.
Sen har vi lite nationella rapporter också
kring våld i nära relation.
Brottsförebyggande Rådet gjorde en undersökning 2020
som visade att närmare en femtedel av de anmälda
misshandelsbrotten under 2019
rörde misshandel i nära relation.
Eller där våldsutövare var det nuvarande
eller en tidigare partner.
Det gäller även för Nationellt Centrum för Kvinnofrid
som 2014 gjorde en liknande undersökning
där man fann att 20 procent av kvinnorna
och 8 procent av männen, vuxna då,
har utsatts för upprepat och systematiskt psykiskt våld
av en nuvarande eller tidigare partner.
Då går vi över till våld i offentlig miljö.
19 procent av alla som svarar att de utsatts
för fysiskt våld de senaste 12 månaderna
uppger att det skedde på allmän plats.
En fördjupad rapport om våld i offentlig miljö
togs fram av Umeå kommun 2017, övergripande planering.
Titeln på den är Våldsbrotten i Umeå och där framgår
hur det anmälda våldet fördelas geografiskt i kommunen.
Att en stor del av våldet sker i centrumfyrkanten.
Umeå har en låg grad av våld i förhållande till riket
och i jämförelse med jämförbara städer.
Och det är inte helt oväntat att
fler brott begås på helgen i Umeå.
En del i den offentliga miljön är också tryggheten
och gällande tryggheten kan man se
en ojämn negativ utveckling de senaste åren.
När det gäller att gå ut ensam på kvällen eller som här,
på den här bilden, att avstå från att gå ut ensam av rädsla
för att utsättas för brott eller ofredanden
har vi stora skillnader mellan män och kvinnor
och killar och tjejer.
Kvinnor och tjejer
anger i betydligt högre utsträckning otrygghet
och på ungdomssidan har otryggheten ökat kraftigt sedan 2014
just när det gäller att gå ut ensam på kvällen.
I fritext-svaren på de här undersökningarna
kan man läsa sig till att det ofta handlar om rädsla
för olika typer av sexualbrott.
När det gäller trygghet i bostadsområdet
och bredare trygghetsfrågor syns bara en svag negativ trend
men det är ganska stora variationer
geografisk inom kommunen.
Nästa arena är våld på arbetsplatser
och här är bilden på hot och våld.
Bland de som har blivit utsatta för fysiskt våld
under de senaste 12 månaderna
uppger 17 procent att våldet skedde
på arbetsplatserna eller i skolan.
42 procent svarar att de någon gång känt sig
orättvist behandlade av en arbetskamrat
och 36 procent uppger arbetsgivare.
Bland ungdomarna i Umeå kommun uppger 3 procent
att de känner sig ganska eller mycket otrygga i skolan.
Så kommer vi till en tom sida så när som på rubriken.
Jag måste säga några ord om det här viktiga området.
I vår litteratursökning har det framkommit
att det tyvärr saknas såväl definitioner
som forskning och modeller för mätning
just kring institutionellt våld.
Vad är då institutionellt våld?
När jag säger att det saknas definitioner.
Barnombudsmannen beskriver att det kan handla om
exempelvis våld i form av användning av kränkande
och ibland olagliga tvångsåtgärder inom rättsväsende,
psykiatri och den sociala ungdomsvården.
Det här handlar om utsatta personer
och det är möjligt att förebygga
även inom den här våldsarenan.
Så oavsett om det handlar om våld som har lagligt stöd
eller om det handlar om brister hos myndigheter
så är det väldigt viktigt att kartlägga
även de här våldstyperna.
Något som vi helt enkelt måste återkomma till.
Nästa kategori är våld mot barn.
Statistik från Polismyndigheten
visar att antalet anmälda våldsbrott mot barn
har ökat sedan 2018.
Totalt uppger närmare hälften,
48 procent av ungdomarna i Umeå
att de någon gång, eller flertalet gånger faktiskt,
har blivit utsatta för hot, utfrysning eller trakasserier
i skolan eller på fritiden.
Bland de här är det 8 procent
som svarar att de blivit utsatta regelbundet.
Ungdomarna anger skolan som den vanligaste platsen
för att bli utsatt för hot utfrysningar och trakasserier på.
Bland de som blivit utsatta svarar 42 procent att det skett
på skolan och 25 procent att det skett på internet.
Antalet ärenden som registrerats av Socialtjänsten
som fysisk- och psykisk vanvård
har ökat de senaste åren.
Från 269 ärenden 2018 till 491 ärenden 2020.
I Umeå kommun så finns det en verksamhet som heter Trappan
som ingår i mottagning för våldsutsatta.
Målet för Trappan är att ge barn
som upplevt våld i nära relationer
en chans att bearbeta och dela sina upplevelser
för bättre hälsa och utveckling.
Trappan är en erbjudandeverksamhet
och kräver inte myndighetsbeslut.
Från januari till december 2020 så hade de 43 ärenden.
Barnahus är ett myndighetssamarbete mellan
Polismyndigheten, kommunen, Åklagarkammaren,
Region Västerbotten och Rättsmedicin
för utredningsarbete gällande våldsutsatta barn.
Och Barnahus hade under 2020 96 ärenden,
varav 9 från omgivande kommuner.
Könsfördelningen visar att det var fler flickor än pojkar
i kontakt med Barnahus under 2020.
Och antalet barn under 2020 var 13 fler än föregående år.
I huvudsak så rörde de här ärendena misshandel.
9 fall hade brottsmisstanken sexuella övergrepp
och några få fall gällde sexuellt ofredande
varav ett i kombination med misshandel.
Enstaka fall rörde misstänkt könsstympning,
förberedelse till äktenskapsbrott samt grov fridskränkning.
Och på den nationella sidan ser vi att
Brottsförebyggande Rådet uppger att
anmälda misshandelsbrott mot barn totalt sett ökat
med 32 procent mellan 2010 och 2019.
Jag gruvar mig lite grann
för den här delen som vi just gått igenom
för att prata om barn och våld.
Så klart ett tungt ämne.
Fysiskt våld är ju allvarligt det med
men det finns ändå ett ljus
i form av låga siffror och några intressanta observationer,
vi kan visa på att i undersökningen Jämlika liv
så har vi helt enkelt låga siffror här i Umeå.
Jag har nämnt det tidigare, att
i Jämlika liv uppger 1,2 procent
att de blivit utsatta för fysiskt våld.
Det är vanligare att unga drabbas men
Brottsförebyggande Rådets rapport Brott mot äldre
visar att även om äldre inte är lika utsatta i frekvens så
innebär våldet att livskvalitén försämras kraftigt för äldre
på ett helt annat sätt än för en yngre befolkningen.
Man kommer inte riktigt tillbaka på samma sätt.
Det som är intressant att titta på här i Umeå är
att fördelningen av den här våldstypen är jämnt fördelad
mellan män och kvinnor.
För det är den inte nationellt.
I Brottsförebyggande Rådets nationella trygghetsundersökning
från i fjol uppger 3,3 procent av befolkningen
att de blivit utsatta för fysiskt våld under 2019.
Alltså en högre andel än i Umeå då.
Och bland männen är andelen 4,6 procent
och bland kvinnor är andelen 2,7 procent.
Så våra lokala data skiljer sig
från den nationella undersökningen.
Dels genom en lägre nivå av fysiskt våld
men kanske framförallt genom den här könsfördelningen
där vår data visar på en betydligt jämnare könsfördelning.
Nationella Trygghetsundersökningen visar att
störst andel utsatta för fysiskt våld under 2019
är män mellan 16 till 24 år. Där andelen är 12,2 procent.
Motsvarande siffra för kvinnor
i ålderskategorin 16 till 24 år är 6,4 procent.
Även det psykiska våldet har till synes en snarlig struktur
som det fysiska våldet, rent siffermässigt.
Psykiskt våld kan ta sig många olika uttryck.
Det kan handla om verbala kränkningar, hot och förödmjukelse
eller kontroll och isolering av olika slag.
Vi har en ganska jämn fördelning mellan män och kvinnor
gällande utsatthet för fysiskt våld.
Och 2 procent av männen och 3 procent av kvinnorna
uppger att de utsatts för psykiskt våld
de senaste 12 månaderna.
Så det ser ju jämt ut.
Men om man istället tittar på kategorin
för mer än 12 månader sedan
så framträder en helt annan bild
och då skiljer det sig ganska mycket.
Ganska många procent, där kvinnor är mer utsatta.
Och så här ser då åldersstrukturen ut
för det psykiska våldet.
Kort och gott så uppger yngre
att de i högre utsträckning utsätts för psykiskt våld.
Sexuellt våld.
Så här ser antalet anmälda sexualbrott ut i Umeå kommun.
Ett exempel är att majoriteten av våldtäkter sker inomhus.
Antalet anmälda sexualbrott mot barn har minskat sedan 2018.
I Jämlika liv har vi med frågor om sexuellt våld
och här ser vi då att hela 13 procent
eller cirka 6 600 kvinnor i Umeå kommun
och 1 procent, ungefär 500 män,
uppger att de utsatts för sexuellt våld
eller tvång för mer än 12 månader sedan.
Cirka en halv procent, eller ungefär 500 personer,
av både kvinnor och män
har utsatt för detta under de senaste 12 månaderna.
Vi har några fler frågor från Jämlika liv
med liknande resultat.
Det ser ut som en fördröjningseffekt just det här att
vi ser att man uppger att man har blivit utsatt för
någonting längre bak i tiden.
Relativt sett få uppger att de utsatts för sexuellt våld
eller tvång i närtid
men många kvinnor anger att de tidigare utsatts.
Från forskning vet vi att dessa typer av övergrepp
har en lång negativ hälsopåverkan
så det är viktigt att fånga upp det här.
I Jämlika liv så har vi även med fråga om sexköp
och 0,3 procent har svarat
att dom tagit emot ersättning för sex.
Siffrorna är behäftade med osäkerhet
på grund av frågans karaktär.
Att det är en känslig fråga helt enkelt.
Men i absoluta tal kan det ändå betyda att
upp till 300 individer i Umeå kommun
har tagit emot ersättning för sex under de senaste tre åren.
Svaren indikerar också att det främst
handlar om unga personer.
Majoriteten av de som säljer sex
är enligt enkätsvaren kvinnor
men antalet som uppger att de säljer sex är så få
och svaren går inte att bryta ner på kön
och få säkra skattningar.
På motsvarande sida så har vi 0,5 procent som svarar
att de har givit ersättning mot sex.
Siffrorna är också här då, det är samma fenomen här,
att de är behäftade med osäkerhet
på grund av frågans karaktär helt enkelt.
Men i absoluta tal kan det betyda upp till 500 individer.
Och här går de då inte heller att bryta ner på kön
för att få säkra skattningar.
Så går vi vidare till Socialtjänstens bild av sexuellt våld.
Antalet ärenden inom Socialtjänsten
gällande sexuella övergrepp har ökat de senaste åren.
Från 28 ärenden 2018 till 54 ärenden 2020.
Antalet ärenden gällande sexuell exploatering
är relativt få till antalet och har legat
på en likartad nivå de senaste tre åren.
Mellan fem och åtta ärenden.
Nationellt så ser vi att den nationella
trygghetsundersökning visar även att rapporterad
utsatthet för sexualbrott ökar med ortens storlek.
En jämförelse mellan boende i storstadsregioner
och boende i mindre städer eller på landsbygden
visar att andelen utsatta personer i storstadsregioner
är större, 6,2 procent respektive 4,5 procent.
Umeå hamnar väl i mitten där någonstans då.
Då går vi över till hedersrelaterat våld och förtryck.
Och det här, jag läser inte upp hela här,
ni får ta del av den sen.
Men det är regeringens definition
av hedersrelaterat våld och förtryck
och det är den som vi utgår ifrån.
Definitioner de brukar vara korta, kärnfulla
och jag tycker att därför illustrerar definitionen
komplexiteten i problemet.
Och ändå kan vi som jobbar med
hedersrelaterat våld och förtryck känna att
vissa fenomen kanske glöms bort i den här definitionen
trots att den är så lång.
Kort sagt så är det här ett krångligt ämnesområde.
Vi har valt att ta med frågor i de här demografiska
undersökningarna som mäter de föreställningar som är
grundläggande i den här typen av våld
och även uttryck för kontroll.
Genom att följa några av de här verksamma faktorerna
kan vi följa utvecklingen och bedöma omfattningen
med stöd av mer djupgående undersökningar.
Det innebär att vi fångar delar där koppling till våld
kanske inte är så supertydlig och direkt
men där tidigare forskning visar på samband
med utsatthet och olika typer av våld.
Exempel på det här är då ungdomar som svarar
att de inte själva får välja sin framtida partner.
De är betydligt mer utsatta för alla typer av våld och även
multiutsatthet där olika typer av våld överlappar varandra.
Vi har också frågor i Jämlika liv kring
hedersrelaterat våld och förtryck.
Då ser vi att totalt anser 3 procent av Umeås befolkning
att det är ganska dåligt eller mycket dåligt att giftermål
under 18 år inte är tillåtet i Sverige.
Och så har vi då frågan om man själv får bestämma
vem man ska gifta sig med och leva tillsammans med
som vuxen i ungdomsundersökningen.
Vid en jämförelse mellan ungdomar som är födda i Sverige
med båda föräldrarna födda i Sverige och ungdomar
som antingen är födda utanför Europa
eller som har en förälder som är född utanför Europa
visade det sig att ungdomarna med utrikes bakgrund upplever
att de inte själva får välja i lika stor utsträckning.
1 procent av ungdomarna som är födda i Sverige
med båda föräldrarna födda i Sverige svarade att
de inte alls, eller bara lite, får bestämma vem de ska
gifta sig med eller leva tillsammans med som vuxna.
Motsvarande siffra för ungdomar som är födda utanför Europa
eller som som har en förälder som är född utanför Europa
är 4 procent.
Inom familjer som praktiserar hedersnormer
är oskuldskrav centralt
och på frågan om det finns en förväntan från familjen
eller släkten att unga personer ska vänta med sex
tills de gifter sig skiljer sig svaren
beroende på ens födelseland.
Ungdomar som själva är födda utanför Sverige
eller som har minst en förälder som är född utrikes
uppger i högre grad att det finns ett krav gällande att både
flickor och pojkar ska vänta med sex till giftermålet.
Ungdomarna som är födda utanför Europa har
en betydligt lägre andel som säger att dessa
förväntningar inte finns.
Våld mot personer med funktionsnedsättningar.
Personer med svåra besvär av sin funktionsnedsättning svarar
i högre grad att de är utsatta för våld än övriga.
23 procent av personerna med svåra besvär av sin
funktionsnedsättning har blivit orättvist behandlade
under de senaste 12 månaderna.
Motsvarande siffra från övriga befolkning är 5 procent.
Likt utsattheten för allvarliga brott anger personer med en
funktionsnedsättning en högre grad
av utsatthet för sexuella ofredanden.
17 procent av de med funktionsnedsättning
har fått utstå sexuellt ofredande.
Motsvarande siffra för övriga befolkningen är 11 procent.
Störst skillnad syns bland de
som blivit utsatta flera gånger.
Även ungdomar med funktionsnedsättningar
är mer utsatta än andra.
Vi ser stora variationer mellan olika typer av
funktionsnedsättningar
men alla grupper har en högre utsatthet.
Kartläggningen visar också att våldsutsatthet
har stora hälsokonsekvenser.
De har större besvär med oro ängslan och ångest.
Fler uppger att de känner behov av att söka vård
på grund av psykisk ohälsa.
De får oftare diagnosen depression av läkare
och fler har självmordstankar.
Sen så har vi nästa område,
det är alkohol och narkotika i relation till våld.
Ungdomarna som hamnat i bråk uppger i högre grad
att de konsumerar alkohol regelbundet
jämfört med övriga ungdomar.
Totalt 34 procent av de som hamnat i bråk dricker alkohol
någon gång i månaden, varje helg eller oftare.
Motsvarande siffra för ungdomar som aldrig hamnat i bråk
är 18 procent.
Ungdomar som hamnat i bråk uppger i högre grad
att de använt narkotika också, 12 procent.
Jämfört med ungdomar som aldrig hamnat i bråk, 3 procent.
Och så en sammanfattning.
Som ni förstår finns det mycket material i den här rapporten
så det här är en kort sammanfattning.
Vad är det som saknas?
Som jag var inne på från början, institutionellt våld,
och matriellt, och ekonomiskt våld, våld mellan ungdomar
är sådant som vi inte har tillräckligt med material till
och likaså gäller det förövarperspektivet,
vi har mycket mer kopplat till de som är utsatta
än just de som är förövare.
Personer med någon form av funktionsnedsättningar
uppger i högre grad utsatthet för våld.
Stora skillnader mellan män och kvinnor på frågor
om de avstår att gå ut på grund av rädsla.
Många uppger att de blivit utsatta för psykiskt våld.
Sexuellt våld drabbar i högre grad yngre personer.
Äldre är mindre utsatta för våld men psykiska övergrepp
och allvarliga brott påverkar gruppen i högre grad.
Låg grad av våld i offentlig miljö.
Så med det vill jag säga tack.